+ EVANGÉLIUM Szent János könyvéből

Ti vagytok a világ világossága

Abban az időben Jézus így szólt tanítványaihoz:

„Ti vagytok a föld sója. De ha a só ízét veszti, mivel sózzák meg? Nem való az egyébre, mint hogy kidobják, s eltapossák az emberek. Ti vagytok a világ világossága. A hegyen épült várost nem lehet elrejteni. Lámpát sem azért gyújtanak, hogy a véka alá rejtsék, hanem a lámpatartóra teszik, hogy világítson mindenkinek a házban. Úgy világítson a ti világosságtok az emberek előtt, hogy látva jótetteiteket, magasztalják mennyei Atyátokat!”

1. Lectio – olvasás

1.1. Görög szöveg szó szerinti fordítása

1^3Ὑμεῖς ἐστε τὸ ἅλας τῆς γῆς ἐὰν δὲ τὸ ἅλας μωρανθῇ, ἐν τίνι ἁλισθήσεται; εἰς οὐδὲν ἰσχύει ἔτι εἰ μὴ βληθὲν ἔξω καταπατεῖσθαι ὑπὸ τῶν ἀνθρώπων.

Ti vagytok a föld sója: ha pedig a só ízét veszíti, mivel lesz megsózva? Semmire sem jó, hacsak nem arra, hogy kidobva az emberek lábbal tiporják.

1^4Ὑμεῖς ἐστε τὸ φῶς τοῦ κόσμου. οὐ δύναται πόλις κρυβῆναι ἐπάνω ὄρους κειμένη·

Ti vagytok a világ világossága, nem lehet a hegyen fekvő várost elrejteni.

1^5οὐδὲ καίουσιν λύχνον καὶ τιθέασιν αὐτὸν ὑπὸ τὸν μόδιον ἀλλʼ ἐπὶ τὴν λυχνίαν, καὶ λάμπει πᾶσιν τοῖς ἐν τῇ οἰκίᾳ.

És nem gyújtanak mécsest és helyezik azt a véka alá, hanem a mécses tartóra, hogy világítson mindenkinek a házban.

1^6οὕτως λαμψάτω τὸ φῶς ὑμῶν ἔμπροσθεν τῶν ἀνθρώπων, ὅπως ἴδωσιν ὑμῶν τὰ καλὰ ἔργα καὶ δοξάσωσιν τὸν πατέρα ὑμῶν τὸν ἐν τοῖς οὐρανοῖς.

Így világítson a ti világosságotok az emberek előtt, hogy lássák a ti jó cselekedeteiteket, és dicsőítsék a ti Atyátokat, a mennyekben lévőt.

1.2. Nova Vulgata és magyar fordítások

NOVA VULGATA

Szent István Társulat fordítása

Szent Jeromos Katolikus Bibliatársulat fordítása

Békés-Dalos Újszövetségi Szentírás

Károli Gáspár revideált fordítása

Simon Tamás László O.S.B. Újszövetség-fordítása

13VOS ESTIS SAL TERRAE; QUOD SI SAL EVANUERIT, IN QUO SALIETUR? AD NIHILUM VALET ULTRA, NISI UT MITTATUR FORAS ET CONCULCETUR AB HOMINIBUS.

13Ti vagytok a föld sója. Ha a só ízét veszti, ugyan mivel sózzák meg? Nem való egyébre, mint hogy kidobják, s az emberek eltapossák.

13Ti vagytok a föld sója. De ha a só ízetlenné válik, mivel sózzák meg? Semmire sem jó többé, mint hogy kidobják, és eltapossák az emberek.

13Ti vagytok a föld sója. Ha a só ízét veszti, ugyan mivel sózzák meg? Nem való már egyébre, mint hogy kidobja és széttapossa az ember.

13Ti vagytok a földnek savai; ha pedig a só megízetlenül, mivel sózzák meg? nem jó azután semmire, hanem hogy kidobják és eltapossák az emberek.

13Ti vagytok a föld sója. De ha a só ízét veszti, mivel lehet visszaadni az ízét? Semmire sem való már, csak arra, hogy kidobják, és széttapossák az emberek.

14VOS ESTIS LUX MUNDI. NON POTEST CIVITAS ABSCONDI SUPRA MONTEM POSITA;

14Ti vagytok a világ világossága. A hegyen épült várost nem lehet elrejteni.

14Ti vagytok a világ világossága. Nem lehet elrejteni a hegyre épült várost.

14Ti vagytok a világ világossága. A hegyre épült város el nem rejthető.

14Ti vagytok a világ világossága. Nem rejtethetik el a hegyen épített város.

14Ti vagytok a világ világossága. Nem lehet elrejteni a hegyen épült várost.

15NEQUE ACCENDUNT LUCERNAM ET PONUNT EAM SUB MODIO, SED SUPER CANDELABRUM, UT LUCEAT OMNIBUS, QUI IN DOMO SUNT.

15S ha világot gyújtanának, nem rejtik a véka alá, hanem a tartóra teszik, hogy mindenkinek világítson a házban.

15Lámpát sem azért gyújtanak, hogy aztán a véka alá tegyék, hanem a lámpatartóra, hogy világítson mindenkinek, aki a házban van.

15És ha világosságot gyújtanak, nem teszik véka alá, hanem a tartóra, hogy világítson a ház minden lakójának.

15Gyertyát sem azért gyújtanak, hogy a véka alá, hanem hogy a gyertyatartóba tegyék és fényljék mindazoknak, a kik a házban vannak.

15Lámpást sem azért gyújtanak, hogy a véka alá tegyék, hanem hogy a lámpatartóra, és akkor világít mindenkinek a házban.

16SIC LUCEAT LUX VESTRA CORAM HOMINIBUS, UT VIDEANT VESTRA BONA OPERA ET GLORIFICENT PATREM VESTRUM, QUI IN CAELIS EST.

16Ugyanígy a ti világosságotok is világítson az embereknek, hogy jótetteiteket látva dicsőítsék mennyei Atyátokat!

16Úgy világítson a ti világosságotok az emberek előtt, hogy lássák jótetteiteket és dicsőítsék Atyátokat, aki a mennyekben van.

16Így világítson világosságtok az emberek előtt, hogy lássák jótetteiteket és magasztalják mennyei Atyátokat.

16Úgy fényljék a ti világosságtok az emberek előtt, hogy lássák a ti jó cselekedeteiteket, és dicsőítsék a ti mennyei Atyátokat.

16Ugyanígy ragyogjon a ti világosságotok az emberek előtt, hogy lássák jó tetteiteket, és dicsőítsék mennyei Atyátokat!

1.3. Behatárolás

A hegyi beszéden belül Jézus a boldogság-mondások után (Mt 5,3-12) újabb gondolatmenetbe kezd, amit az általa használt két metafora: „a föld sója” és „a világ világossága” jelez (Mt 5,13-14). Ezekkel a képekkel hallgatóit szólítja meg, s a világban való küldetésükről tanítja őket. Mivel a Mt 5,17 verstől már az ószövetségi törvény és Jézus kapcsolatáról olvashatunk, így az általunk vizsgált evangéliumi szakasz a Mt 5,13-16 versek között található.

1.4. Szó szerinti üzenet

A hegyi beszéd ezen rövid szakaszában (Mt 5,13-16) Máté Jézus tanításából két szimbólumot hangsúlyoz, amelyeket többes szám második személyben mond a hallgatóságnak: „Ti vagytok a föld sója” (Mt 5,13), „Ti vagytok a világ világossága” (Mt 5,14). E jelképekkel a keresztény ember küldetését, a világban való felelősségteljes szerepét kívánja kifejezni.

1.5. Kulcsszavak rövid elemzése

τὸ ἅλας τῆς γῆς (to hálász tész gész): a föld sója (Mt 5,13)

A sót Jézus korában is ízesítésre, fertőtlenítésre, konzerválásra használták. Fontos szerepe volt tehát a hétköznapi életben. Sajátos és egyedi az Újszövetségben, hogy Máté összekapcsolja a „föld” kifejezéssel. A „föld sója” szókapcsolat tehát szimbolikus jelentésű: ahogyan a só konzerválja, illetve megízesíti az ételt, úgy kell a keresztényeknek is életvitelükkel értéket menteni s átadni, továbbá ízt: értelmet s reményt adni az emberek életének. Ahogyan a só fertőtlenít, úgy kell Jézus tanítványainak is küzdeni a bűn fertőzése ellen.

τὸ φῶς τοῦ κόσμου (to fósz tú kozmú): a világ világossága (Mt5,14)

A „világosság” képe Máténál Jézus nyilvános működésének kezdetéhez (Mt 4,16), illetve színeváltozásához (Mt 17,2) is kapcsolódik, továbbá János evangéliumában is megjelenik (pl. Jn 1,4- 5.7-9; Jn 3,19; Jn 12,36). Fontos megállapítanunk, hogy János evangélista a „világ világossága” kifejezést Jézus személyéhez köti, sőt maga az Úr beszél így önmagáról, küldetéséről (Jn 8,12; Jn 9,5; vö. Jn 11,9; Jn 12,46). Máténál viszont Jézus Krisztus a hallgatóságát, az ő tanítványait nevezi így (Mt 5,14). A fény szimbóluma azt jelzi, hogy az Isten Fia legyőzte a bűn és a halál sötétségét.

Ahogyan a Hold nem a saját fényét, hanem a Napét sugározza a Földre, úgy a keresztény ember is csak Jézus Krisztus világosságát adhatja a világ számára. Minden pillanatban Jézust kell tehát sugároznunk (vö. Mt 5,16), de ez csak akkor lehetséges, ha az ő világosságát befogadjuk, s ez alapján élünk. Ez ad értelmet életünknek.

1.6. Kontextuális – kánoni párhuzamok

Párhuzamok Máté evangéliumán belül

Mt 10,22 Mindenki szemében gyűlöletesek lesztek nevemért. Aki azonban mindvégig kitart, az üdvözül.

Szinoptikus és jánosi párhuzamok

Mk 4,21 Ezután így folytatta: „Vajon azért gyújtanak lámpát, hogy a véka vagy az ágy alá rejtsék? Nem azért, hogy a lámpatartóra tegyék?”

Mk 9,50 A só jó. De ha a só elveszti ízét, mivel ízesítik meg? Legyen bennetek só, és éljetek békében egymással.

Lk 8,16 Senki sem gyújt világot azért, hogy befödje valami edényfélével, vagy hogy az ágy alá tegye. Inkább a tartóra teszi, hogy aki csak belép, lássa világát.

Lk 11,33 Senki sem gyújt világot, hogy eltakarja vagy a véka alá rejtse. Inkább a tartóra teszi, hogy aki csak belép, lássa világát.

Lk 14,34-35 A só hasznos. De ha a só elveszti az ízét, mivel ízesítik meg? Sem földnek, sem trágyának nem való. Kidobják. Akinek van füle a hallásra, hallja meg!

Jn 3,21 Aki ellenben az igazsághoz szabja tetteit, a világosságra megy, hadd derüljön fény a tetteire, amelyeket az Istenben vitt végbe.

Jn 8,12 Egy másik alkalommal így beszélt Jézus: „Én vagyok a világ világossága. Aki követ, nem jár többé sötétségben, hanem övé lesz az élet világossága.”

Jn 9,5 Amíg e világban vagyok, világossága vagyok a világnak.

Jn 15,8 Azáltal dicsőül meg Atyám, hogy bő termést hoztok, és a tanítványaim lesztek.

Kánoni elemzés (párhuzamok a Szentírás más könyveiben)

Lev 2,13 Sózz meg minden áldozatot, amelyet felajánlasz és ne szűnjél meg a te Istened szövetségének sóját hinteni áldozatodra. Minden ajándékoddal mutass be sót Uradnak, Istenednek.

Szám 18,19 Tehát minden szent adományt, amelyet Izrael fiai felajánlanak az Úrnak, neked adok, s veled a fiaidnak és a leányaidnak, minden időre téged megillető osztályrészül. Ez örökre fennmaradó osztályrészed az Úr előtt, neked, s veled együtt utódaidnak.

Iz 2,2 Az utolsó időkben az Úr házának hegye szilárdan áll majd a hegyek tetején, és magasabb lesz a halmoknál. Odaözönlenek mind a nemzetek

1Kor 10,31 Tehát akár esztek, akár isztok vagy bármi mást tesztek, tegyetek mindent Isten dicsőségére.

Ef 5,8-9 Valaha sötétség voltatok, most azonban világosság az Úrban. Éljetek úgy, mint a világosság fiai. A világosság gyümölcse csupa jóság, igazságosság és egyenesség.

Fil 1,11 s bővelkedni fogtok az igaz élet gyümölcsében, amelyet Jézus Krisztus szerzett, Isten dicsőségére és tiszteletére.

Fil 2,15 hogy kifogástalanok és tiszták legyetek, Istennek ártatlan gyermekei a gonosz és romlott nemzedékben, amelyben úgy kell ragyognotok, mint a csillagoknak a mindenségben.

Kol 4,6 Beszédetek legyen mindig szíves, sóval ízes, akkor majd helyesen meg tudtok felelni mindenkinek.

1Pt 2,12 Éljetek szép életet a pogányok között, hogy lássák jótetteiteket, és látogatása napján majd magasztalják Istent, épp amiért most gonosztevőnek rágalmaznak benneteket.

Jel 21,10 És lélekben elvitt egy nagy magas hegyre, s ott megmutatta nekem a mennyből, az Istentől alászállt szent várost, Jeruzsálemet.

2. Meditatio – elmélkedés

2.1. Patrisztikus nézőpont

Aranyszájú Szent János: Miután buzdította őket, most dicséri, hogy vigasztalódjanak. Igen magasrendű parancsokat adott ugyanis, az ószövetségi előírásoknál magasabb rendűeket, s ezért, hogy ne zavarodjanak össze és ne bizonytalanodjanak el, attól félve, hogy nem tudják végrehajtani a rendelkezéseit, így szól hozzájuk: ti vagytok a föld sója. Ily módon tanújelét adja, hogy maradéktalanul szükséges minden, amit elmondott. Mert nem csak a saját életetek miatt fontos az üzenetetek, közli az apostolokkal, hanem az egész világnak. Nem két városba, nem is tízbe vagy húszba küldelek titeket, nem is csak egyetlen néphez, mint egykor a prófétákat, hanem a földhöz, a tengerhez, az egész világhoz, amelynek rosszul megy a sora. Ezzel az állításával azt fejezi ki, hogy az egész emberi természet elvesztette az ízét, és pusztulásnak indult a bűn miatt. Úgy értsük talán, hogy az apostolok állítják helyre azt, ami megromlott? Szó sincs róla. Ami ugyanis már tönkrement, azt nem lehet feljavítani sóval. Nem volt módjuk tehát ilyesmire. Arról van szó, hogy mindazt, aminek már korábban helyreállt az állapota, amit rájuk bíztak, ami már elvesztette a rossz szagát, azt most megsózzák, és így megőrzik azt a friss állagát, amelyet az Úr hozott létre. Krisztus erejének köszönhető, hogy az emberek megszabadultak a bűn rothadtságától; az viszont az apostolok erőfeszítésének és fáradozásának gyümölcse, hogy nem térnek vissza romlott állapotukba.

2.2. Tanítóhivatali nézőpont

2.2.1. Katolikus Egyház Katekizmusa

1243 A fehér ruha szimbolikusan jelzi, hogy a megkeresztelt Krisztust öltötte magára, Krisztussal együtt föltámadott. A húsvéti gyertyáról meggyújtott keresztelési gyertya azt jelenti, hogy Krisztus megvilágosította a megkereszteltet. Krisztusban a megkereszteltek "a világ világossága" (Mt 5,14). Az újonnan megkeresztelt az egyszülött Fiúban most már Isten gyermeke. Elmondhatja Isten gyermekeinek imádságát: a Miatyánkot.

2105 A hiteles kultusz Isten felé az embernek egyénileg és társadalmilag egyaránt kötelessége. Ez "hagyományos katolikus tanítás az embereknek és a csoportoknak az igaz vallás és Krisztus egyetlen egyháza iránti erkölcsi kötelességéről". Az Egyház, szüntelen hirdetve az evangéliumot az embereknek, azon fáradozik, hogy akik hallgatják az evangéliumot, át tudják hatni a közösség "gondolkodását és erkölcseit, törvényeit és szervezeteit", melyben élnek. A keresztények társadalmi kötelessége, hogy tiszteljék és ébresszék föl minden emberben az igaz és a jó szeretetét. Meg kell ismertetniük az egyedül igaz vallást, mely a katolikus és apostoli Egyházban létezik. A keresztények arra hivatottak, hogy a világ világossága legyenek. Az Egyház ezáltal mutatja meg Krisztus királyságát a teremtés és különösen az emberi társadalmak fölött.

2466 Jézus Krisztusban Isten igazsága teljes mértékben megnyilvánul. Ő, akit kegyelem és igazság tölti be, "a világ világossága" (Jn 8,32). Ő az igazság. Mindaz, aki hisz Őbenne, nem marad sötétségben. Jézus tanítványa megmarad az Ő beszédében, hogy megismerje az igazságot, mely megszabadít és megszentel. Jézust követni annyit jelent, mint az igazság Lelkéből élni, akit az Atya küld az Ő nevében, és aki bevezet "a teljes igazságba" (Jn 16,13). Jézus tanítványainak az igazság föltétlen szeretetét tanítja: "A ti beszédetek legyen: az igen igen, a nem nem" (Mt 5,37).

2.2.2. Pápai gondolatok

Szent II. János Pál pápa Ecclesia de Eucharistia kezdetű enciklikája

22. Amikor az Új Szövetség népe egyesül Krisztussal, egyáltalán nem zárkózik önmagába, hanem „szentséggé” válik az egész emberiség számára, a Krisztus által megvalósított üdvösség jelévé és eszközévé, a világ világosságává és a föld sójává (vö. Mt 5,13-16) mindenki üdvösségére. Az Egyház küldetése folytatja Krisztus küldetését:

„Miként engem küldött az Atya, én is küldelek titeket” (Jn 20,21). Ezért a keresztáldozat eucharisztikus megörökítéséből s a Krisztus testével és vérével való közösségből meríti az Egyház a küldetésének teljesítéséhez szükséges lelki erőt. Így válik az Eucharisztia az egész evangelizáció forrásává és csúcspontjává, hiszen annak célja az emberek közössége Krisztussal s benne az Atyával és a Szentlélekkel.

Ferenc pápa Evangelii Gaudium kezdetű apostoli buzdítása

92. Ebben rejlik az igazi gyógyulás, lévén hogy a másokkal való kapcsolatba lépésünk módja valóban meggyógyít, s nem megbetegít bennünket. Ez egy misztikus, szemlélődő testvériség, mely képes felnézni a felebarát szent nagyságára, képes minden emberi lényben felfedezni Istent, akinek szeretetéhez kapcsolódva el képes viselni az együttélés terheit, képes kitárni a szívét Isten szeretete előtt, hogy mások boldogságát úgy keresse, ahogyan azt jóságos Atyjuk keresi. Éppen ebben a korszakban, még ott is, ahol „kisded nyájat” alkotnak (Lk 12,32), az Úr tanítványai arra hivatottak, hogy olyan közösségként éljenek, mely a föld sója és a világ világossága (vö. Mt 5,13-16). Arra vannak meghívva, hogy legyenek a tanúi egy mindig új módon evangelizáló összetartozásnak. Ne hagyjuk, hogy elrabolják tőlünk a közösséget!

2.3. Liturgikus nézőpont

2.3.1. Az evangéliumi szakasz kapcsolódási pontjai a szentmise szertartásának egyéb szövegeivel

Jézus tanítványainak két metaforában jelöli meg a világbeli szerepüket: ők a föld sója és a világ világossága. Az irgalmas jócselekedetek itt is hangsúlyt kapnak: „Úgy világítson a ti világosságtok az emberek előtt, hogy látva jótetteiteket, magasztalják mennyei Atyátokat!”. (Mt 5,16)

A rászorulók megsegítésének fontossága jelenik meg kiemelten az olvasmányban (Iz 58,7-10). Az éhezők megetetése, a hajléktalan befogadása, a mezítelen felöltöztetése, az embertársakhoz való odafordulás a Mt 25-beli irgalmasság cselekedeteit vetíti előre. Az ilyen jótettekre céloz az evangélium, melyet látva magasztalhatják az emberek az Istent. A válaszos zsoltárban is (Zsolt 111,4-5. 6- 7.8a.9) olvashatunk az egymás iránti irgalmasság jelentőségéről. Az igaz ember eszerint irgalmas, jóságos, igazságos, bőséges adományt ad a szegényeknek, kölcsönt szívesen ad és a törvény szerint cselekszik mindenben. A két választható áldozási énekből a második a boldogmondásokból idéz (Mt 5,5-6). Az evangélium ráirányítja a figyelmet e sorokat illetően arra, hogy Jézus követőinek is irgalmasan kell fordulni a szomorkodókhoz, rászorulókhoz, így elővételezve Isten eljövendő uralmát. Az egyetemes könyörgések is döntően az irgalmasság cselekedeteit emelik ki. A papi bevezetőben elhangzik:

„Kérjük Istentől az irgalmas lelkület ajándékát, amely kedvessé tesz minket mennyei Atyánk előtt!”. Az első könyörgés azt kéri, mindig szívesen gyakoroljuk az irgalmasság testi és lelki cselekedeteit, kapcsolódva ezzel az evangélium mellett az egész liturgia vezérfonalához. A második kifejezetten az evangéliumi metaforákat idézi: „Add, hogy Egyházad a föld sója és a világ világossága legyen!”. A negyedik pedig a Krisztus-követéshez kér segítséget, melyből fakadóan segíthetünk a rászorulókon. A jócselekedetek és a tettek fontossága jelenik meg az áldozás utáni könyörgésben is: „Segíts, hogy egyek legyünk Krisztusban, és örömmel munkálkodjunk az egész világ üdvösségén”.

Az Istent követők fényessége, mint lámpás jelenik meg az evangéliumban, s ehhez kapcsolódnak az olvasmány szavai is: „akkor felragyog a sötétségben világosságod” (Iz 58,10). Ez a liturgiában gyakran megjelenő fényszimbolika tér vissza a válaszos zsoltárban „Az igaz ember világít, mint fény a sötétségben” (vö. Zsolt 111,4a ). Visszaköszön ez az alleluja versben is (vö. Jn 8,12):

„Én a világ világossága vagyok [mondja a mi Urunk], aki engem követ, övé lesz az élet világossága”. A jánosi szakaszban Jézus saját magáról mondja, hogy ő a világ világossága és a követésére biztat.

További fontos motívum a mai liturgikus szövegekben, hogy mindez – a jócselekedetek, az üdvösség munkálása – alapvetően az Isten kegyelméből, lehajló szeretetéből mehet végbe. Ez fogalmazódik meg a kezdő könyörgésben: „Urunk, Istenünk, őrizd szüntelen jóságoddal Egyházadat és erősítsd mindenkor oltalmaddal, mert csak a te kegyelmedre hagyatkozhat”. Ehhez kapcsolható a szentlecke (1Kor 2,1-5) tanítása is: „Tanításom és igehirdetésem ezért nem a bölcsesség elragadó szavaiból állt, hanem a lélek és az erő bizonyságából, hogy hiteteknek ne emberi bölcsesség, hanem Isten ereje legyen az alapja” (1Kor 2,4-5) – minden emberi jóság gyökereiben Isten jósága és ereje fedezhető fel. A két választható áldozási ének közül az első (Zsolt 106,8-9) is ehhez a gondolathoz tartozik: „Adjunk hálát az Úrnak jóságáért, az emberek fiaival tett nagy csodáiért, mert bő vizet adott a szomjazóknak, és az éhezőket jóllakatta”.

2.3.2. Liturgikus énekek

Éneklő Egyház:

Hozzatok áldozatot (605)

https://nepenektar.hu/idoszak/evkozi_ido/liturgia/205/gr/730/hozzatok-aldozatot-tollite-hostias

Belépek Isten olárához (594)

https://nepenektar.hu/idoszak/evkozi_ido/liturgia/205/comm/734/belepek-isten-oltarahoz-introibo-ad-altare

Gitáros, illetve taizei énekek:

Te vagy a fény (Taize)

https://www.youtube.com/watch?v=u5i8WZBzF04

Dax: Ne féltsd a gyetyád (07Ne féltsd a gyertyát.mp3)

https://daxdalok.hu/Dalok/IstenTenyeren1984.zip

Dax: Valaki mondta (02Valaki mondta.mp3)

https://daxdalok.hu/Dalok/IstenTenyeren1984.zip

Sillye Jenő: Hozzád vonzott a fény

https://www.youtube.com/watch?v=FOdX3y1eerA

2.4. Pedagógiai nézőpont

2.4.1. Evangélium témáját feldolgozó irOdalmi művek

Túrmezei Erzsébet: Amerre most jár

Annyi szívben felébred valami

hívogató vágy: útra kelni egyszer.

Járni, amerre Jézus lába járt.

Látni a Golgotát látó szemekkel.

Hallgatni az olajfák suttogó

beszédét… azt a titkos, bús beszédet.

A szent helyen, hol imádkozva vérzett,

belenézni a holdas éjszakába.

Ellátogatni kis Betániába,

mindenüvé, amerre elhaladt.

És lélekben királlyá gazdagodni

a szent, ezer emlékű út alatt.

Nekem ez a vágy idegen maradt.

Más volt a vágyam: Nőtt… növekedett…

lett belőle sóvárgás, akarat,

követelés: egyedül arra menni,

amerre Jézus lába most halad.

Nem von a régi csodák földje.

Új csodák életföldje vár.

Feltámadást, erőt ujjongva hirdet

a százvirágba zsendülő határ.

S az élő Krisztus feltámadva jár.

Magyar nyomort gyógyít. Édestestvérem

vak szemét nyitja színre, fényre meg.

S bár útait szememmel el nem érem,

A lelkemen sejtésük átremeg.

Mért mennék messze, idegen vidékre

keresni, földi útja merre vitt?

Most akarom a lépteit követni:

Az élő Krisztus lépteit.

Örökség

Egy bizonyos hegyi faluban évszázadokkal ezelőtt egy nemesember azon gondolkodott, hogy milyen örökséget hagyjon a falu lakóinak. Végül eldöntötte, hogy templomot épít hagyatékként. A templomépítés tervét titokban tartotta egészen a befejezésig. Amikor az emberek összegyűltek, csodálkoztak a templom szépségén és tökéletességén. Sok dicsérő megjegyzés után egy jó megfigyelő megkérdezte:

– De hol vannak a lámpák? Miként világítják meg a templomot? – Anélkül, hogy válaszolt volna, a nemes rámutatott a falon lévő lámpatartókra, aztán minden egyes családnak adott egy lámpát, hogy vigyék magukkal az istentiszteletre és függesszék fel a falra:

– Valahányszor itt vagytok, az a hely, ahol ültök, világos lesz – felelte a nemesember. – Amikor pedig nem lesztek itt, az a hely sötét lesz. Amikor távol maradtok a templomtól, Isten házának bizonyos része sötéten marad.

Egy mosolyon múlott

Egyszer egy pap New York Bowery nevű részén járt, ahol sok a hajléktalan. Három barátjával épp a komp felé igyekezett. Útközben láttak egy rongyokba öltözött embert a járdán ülni. Nagyon piszkos volt, és szemmel láthatóan depressziós. Amikor a tekintete összetalálkozott a papéval, intett neki, hogy menjen oda hozzá. A pap meghatottan elindult felé. A barátai azonban gyorsan rászóltak:

„Csak nem mész oda ahhoz a csavargóhoz?!” A pap elengedte a füle mellett barátai figyelmeztetését, és odalépett a hajléktalanhoz. Pár szót váltott vele. Aztán rámosolygott és indult a komphoz. Amint a beszállásra várakoztak, a hajléktalan futva odajött hozzá, és zokogott, mint egy gyerek. Előhúzott egy fegyvert, és azt mondta: „Atyám, ma reggel, mielőtt találkoztunk, arra készültem, hogy befordulok egy sikátorba, és szétloccsantom a fejemet. Amikor ön felbukkant, intettem, és ön odajött. Válaszolt a hívásomra és a könyörgésemre. Aztán úgy beszélt velem, ahogy azzal beszélnek, akit szeretnek, de nem ez tartott vissza attól, amit terveztem. Távozóban a szemembe nézett, és rám mosolygott. Hét év óta ez volt az első jele az emberi szeretetnek, ami felém irányult, és el akartam mondani, hogy a mosolya visszaadta ma az életemet.” Aztán beszélgettek még egy kicsit kettesben, a pap megtudta, hogy ez az ember valamikor orvos volt a John Hopkins Kórházban. A pap megáldotta, majd folytatta útját.

Később a pap elment a kórházba, és kérdezősködött a férfi felől. Különböző orvosoknak és nővéreknek említette meg az illető nevét, és azt mondták, hogy tényleg orvos volt itt, de valami probléma miatt távozott. Senki sem tudta megmondani, hogy hol tudná megtalálni.

Három évvel később csörög a telefon, és egy kellemes hang üdvözli a papot. „Halló, itt Dr. Lawson. Emlékszik még rám? A kikötőben találkoztunk. Ismét itt vagyok a kórházban. Csak azt akartam mondani, hogy milyen sok múlik egy mosolyon - néha minden egy mosolyon múlik.”

2.5. Kérdések az evangéliumhoz

– Hogyan lehetek „só és világosság” ma és itt?

3. Oratio – imádság

A szentmise első könyörgése

Urunk, Istenünk, őrizd szüntelen jóságoddal Egyházadat és erősítsd mindenkor oltalmaddal, mert csak a te kegyelmedre hagyatkozhat. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön örökké. Ámen.

Assisi Szent Ferenc Betegápoló Nővéreinek imádsága

Jézus, Te vagy az Atya dicsőségének fénye és lényegének képmása. Te mutatod meg az Isten gazdagságát. Általad árad ránk az Ő fénye. A keskeny úton irányt mutatsz, melyen indulni és tovább jutni akarunk Szent Lélek, Boldogító Égi Tűz, gyújts lángot szívünkben. Vezéreld gondolatainkat, szavainkat és irányítsd cselekedeteinket. Ámen

4. Contemplatio – szemlélődés

Ti vagytok a világ világossága (Mt 5,13-16)

(Forrás: pixabay)

5. Condivisio – megosztás

Örömhír megfogalmazása: Nekem ebben a szakaszban az az örömhírem, hogy...

– Jézus engem is meghív arra, hogy mások számára „só és világosság” legyek.

6. Actio – tettekre váltás

Tanúságtétel megfogalmazása: Az evangéliumi szakasz arra ösztönöz, hogy…

– vizsgáljam meg gyakran, hogy szavaim, cselekedeteim másokat közelebb visznek-e a mennyei Atyához!

Impresszum

A Lectio divina segédanyag kiadványok elsődleges célja, hogy az imádságos bibliaolvasáshoz támpontokat adjanak.
A segédanyagok felépítése a lectio divina módszer szerinti felosztást követi, egy kötetbe gyűjtve össze a bibliai szöveg megismerését segítő dokumentumok egy válogatását az evangéliumok római katolikus liturgia szerinti szakaszaihoz.

Lectio divina segédanyag, Évközi 5. vasárnap („A” év)

Borítófotó © Pixabay

A Biblia szövegének fordításait a következő forrásokból vettük át:

– liturgikus szöveg: igenaptar.katolikus.hu (utolsó letöltés 2020. szeptember 18.)

– a görög szöveget az SBLGNT (utolsó letöltés 2020. május 11.)

– latin fordítás: Vatikán online archívuma (utolsó letöltés 2020. május 14.)

– további magyar fordítások: szentiras.hu (utolsó letöltés 2020. május 12.)

Aranyszájú Szent János gondolatait a Bibbia dei Padri olasz nyelvű kiadvány alapján Rácz Dávid fordította

Katolikus Egyház Katekizmusa: archiv.katolikus.hu/kek (utolsó letöltés 2020. május 15.)

Pápai gondolatok: regi.katolikus.hu (utolsó letöltés 2020. szeptember 14.)

Túrmezei Erzsébet: Amerre most jár – https://www.istenesversek.hu/turmezei-erzsebet-amerre-jar

Örökség – http://ajnacsko-plebania.webnode.hu/heti-lelekemelo-2-/

Egy mosolyon múlott – http://ajnacsko-plebania.webnode.hu/heti-lelekemelo-2-/

A Lectio divina segédanyag összeállításában a lectio divina munkacsoport működött közre, melynek vezetője Nyúl Viktor, egykori és jelenlegi tagjai pedig: Asztalos Gábor Tamás, Asztalos Lívia, Csonka Laura, Endrédi Melinda, Geiszelhardt Sára, Görföl Tibor, Haász Rebeka Anna, Fazekas Zsófia, Hegyi László, Járai Ferenc, Máté Mária Magdolna Teréz nővér, Mohay Réka, Molnár Dzsenifer, Nyúlné Révfalvi Ildikó, Rácz Dávid, Rácz Édua Anna, Révai László, Roszkopf Rita, Sárszegi Judit, Szabóné Nagy Katalin, Szily Boglárka, Vermes Nikolett.

Ezen kiadvány tartalma szerzői jogi védelem alatt áll. A szerzői jogok tulajdonosai a fentebb említett esetekben az ott megjelölt jogtulajdonosok, külön meg nem jelölt esetekben a Pécsi Egyházmegye. Hitbuzgalmi és lelkipásztori célra a kiadvány anyaga szabadon felhasználható.

Kiadja a Pécsi Egyházmegye, 2023

7621 Pécs, Dóm tér 2.

E-levélcím: lectio.divina@pecs.egyhazmegye.hu

Honlap: lectiodivina.hu

Verziószám: 1.03