+ EVANGÉLIUM Szent Márk könyvéből

Aki nincs ellenünk, velünk van

Abban az időben János (apostol) így szólt Jézushoz: „Mester, láttunk valakit, aki a te nevedben ördögöket űz ki, de nem tart velünk. Megtiltottuk neki, mert nem követ minket.” Jézus ezt válaszolta: „Ne tiltsátok meg neki! Aki a nevemben csodát tesz, nem fog egykönnyen szidalmazni engem. Aki nincs ellenünk, velünk van.

Aki inni ad nektek akár csak egy pohár vizet is az én nevemben – azért, mert Krisztuséi vagytok –, bizony, mondom nektek, nem marad jutalom nélkül.

De aki megbotránkoztat egyet is e kicsinyek közül, akik hisznek bennem, jobb volna annak, ha malomkövet kötnének a nyakára és a tengerbe dobnák. Ha a kezed megbotránkoztat, vágd le. Jobb csonkán bemenned az életre, mint két kézzel a kárhozatra jutnod, az olthatatlan tűzre. Ha a lábad megbotránkoztat, vágd le. Jobb sántán bemenned az életre, mint két lábbal a kárhozat olthatatlan tüzére kerülnöd. Ha a szemed megbotránkoztat, vájd ki. Jobb fél szemmel bemenned az Isten országába, mint két szemmel a kárhozatra jutni, ahol a férgük el nem pusztul, és a tüzük ki nem alszik.”

1. Lectio – olvasás

1.1. Görög szöveg szó szerinti fordítása

3^8Ἔφη αὐτῷ ὁ Ἰωάννης Διδάσκαλε, εἴδομέν τινα ἐν τῷ ὀνόματί σου ἐκβάλλοντα δαιμόνια, καὶ ἐκωλύομεν αὐτόν, ὅτι οὐκ ἠκολούθει ἡμῖν.

Mondta neki János: „Mester, láttunk valakit, aki a te nevedben űzte ki a démonokat, és megakadályoztuk őt, mert nem követett minket.”

3^9ὁ δὲ Ἰησοῦς εἶπεν Μὴ κωλύετε αὐτόν, οὐδεὶς γάρ ἐστιν ὃς ποιήσει δύναμιν ἐπὶ τῷ ὀνόματί μου καὶ δυνήσεται ταχὺ κακολογῆσαί με·

De Jézus mondta: „Ne akadályozzátok meg őt! Senki ugyanis, aki csodát fog tenni az én nevemben, nem lesz képes rögtön utána rosszat mondani rólam:

4^0ὃς γὰρ οὐκ ἔστιν καθʼ ἡμῶν, ὑπὲρ ἡμῶν ἐστιν.

aki ugyanis nincs ellenünk, értünk van.

4^1Ὃς γὰρ ἂν ποτίσῃ ὑμᾶς ποτήριον ὕδατος ἐν ὀνόματι ὅτι χριστοῦ ἐστε, ἀμὴν λέγω ὑμῖν ὅτι οὐ μὴ ἀπολέσῃ τὸν μισθὸν αὐτοῦ.

Aki ugyanis inni ad nektek egy pohár vizet annak nevében, hogy Krisztuséi vagytok, bizony mondom nektek, hogy nem veszik el a jutalma.

4^2Καὶ ὃς ἂν σκανδαλίσῃ ἕνα τῶν μικρῶν ⸀τούτων τῶν πιστευόντων εἰς ἐμέ, καλόν ἐστιν αὐτῷ μᾶλλον εἰ περίκειται μύλος ὀνικὸς περὶ τὸν τράχηλον αὐτοῦ καὶ βέβληται εἰς τὴν θάλασσαν.

És, aki megbotránkoztat egyet e kicsinyek közül, akik hisznek bennem, jó neki inkább, ha malomkövet kötnek a nyakába, és a tengerbe vetik.

4^3Καὶ ἐὰν σκανδαλίζῃ σε ἡ χείρ σου, ἀπόκοψον αὐτήν καλόν ἐστίν σε κυλλὸν εἰσελθεῖν εἰς τὴν ζωὴν ἢ τὰς δύο χεῖρας ἔχοντα ἀπελθεῖν εἰς τὴν γέενναν, εἰς τὸ πῦρ τὸ ἄσβεστον.

És ha megbotránkoztat téged a kezed, vágd le azt: jó neked nyomorékon bemenned az életre, mint két kézzel a gyehennára jutnod, az olthatatlan tűzre.

4^5καὶ ἐὰν ὁ πούς σου σκανδαλίζῃ σε, ἀπόκοψον αὐτόν· καλόν ἐστίν σε εἰσελθεῖν εἰς τὴν ζωὴν χωλὸν ἢ τοὺς δύο πόδας ἔχοντα βληθῆναι εἰς τὴν γέενναν.

És ha a lábad megbotránkoztat téged, vágd le azt: jó neked bénán bemenned az életre, mint két lábbal a gyehennára vetetned.

4^7καὶ ἐὰν ὁ ὀφθαλμός σου σκανδαλίζῃ σε, ἔκβαλε αὐτόν·καλόν σέ ἐστιν μονόφθαλμον εἰσελθεῖν εἰς τὴν βασιλείαν τοῦ θεοῦ ἢ δύο ὀφθαλμοὺς ἔχοντα βληθῆναι εἰς τὴν γέενναν,

„És ha a szemed megbotránkoztat téged, dobd ki azt: jó neked félszeműen bemenned Isten királyságába, mint két szemmel a gyehennára vetetned,

4^8ὅπου ὁ σκώληξ αὐτῶν οὐ τελευτᾷ καὶ τὸ πῦρ οὐ σβέννυται.

ahol a férgük nem pusztul el, és a tűz nem alszik ki.”

1.2. Nova Vulgata és magyar fordítások

NOVA VULGATA

Szent István Társulat fordítása

Szent Jeromos Katolikus Bibliatársulat fordítása

Békés-Dalos Újszövetségi Szentírás

Károli Gáspár revideált fordítása

Simon Tamás László O.S.B. Újszövetség-fordítása

38DIXIT ILLI IOANNES: “MAGISTER, VIDIMUS QUENDAM IN NOMINE TUO EICIENTEM DAEMONIA, ET PROHIBEBAMUS EUM, QUIA NON SEQUEBATUR NOS”.

38Ekkor János szólalt meg: "Mester, láttunk valakit, aki ördögöt űzött a nevedben. Megtiltottuk neki, mert nem tartozik közénk."

38Ekkor János azt mondta neki: »Mester! Láttunk valakit, aki a te nevedben ördögöt űz, de nem követ minket. Megtiltottuk neki.«

38Ekkor János vette át a szót: „Mester, mondta, láttunk valakit, aki a te nevedben ördögöt űzött, de nem követ minket. Megtiltottuk neki, mert nem csatlakozott hozzánk.”

38János pedig felele néki, mondván: Mester, látánk valakit, a ki a te neveddel ördögöket űz, a ki nem követ minket; és eltiltók őt, mivelhogy nem követ minket.

38János ezt mondta neki: – Mester, láttunk valakit, aki a te nevedben űz ki ördögöket, és próbáltuk neki megtiltani, mert nem követ minket.

39IESUS AUTEM AIT: “NOLITE PROHIBERE EUM. NEMO EST ENIM, QUI FACIAT VIRTUTEM IN NOMINE MEO ET POSSIT CITO MALE LOQUI DE ME;

39Jézus így válaszolt: "Ne tiltsátok meg neki! Aki a nevemben csodát tesz, nem fog egykönnyen szidalmazni.

39Jézus azt felelte: »Ne tiltsátok meg neki! Mert senki, aki az én nevemben csodát tesz, nem fog engem egyhamar szidalmazni.

39Jézus így válaszolt: „Ne tiltsátok meg neki. Aki az én nevemben csodát tesz, nem egyhamar fog szidalmazni engem.

39Jézus pedig monda: Ne tiltsátok el őt; mert senki sincs, a ki csodát tesz az én nevemben és mindjárt gonoszul szólhatna felőlem.

39Jézus azonban ezt mondta: – Ne tiltsátok meg neki! Mert aki csodát tesz az én nevemben, nem tud rögvest gyalázni engem.

40QUI ENIM NON EST ADVERSUM NOS, PRO NOBIS EST.

40Aki nincs ellenünk, az velünk van.

40Hiszen aki nincs ellenünk, velünk van.

40Aki nincs ellenünk, velünk van.

40Mert a ki nincs ellenünk, mellettünk van.

40Hiszen aki nincs ellenünk, az mellettünk van.

41QUISQUIS ENIM POTUM DEDERIT VOBIS CALICEM AQUAE IN NOMINE, QUIA CHRISTI ESTIS, AMEN DICO VOBIS: NON PERDET MERCEDEM SUAM.

41Ha csak egy pohár vizet ad is nektek valaki inni azért, mert Krisztuséi vagytok, bizony mondom nektek, megkapja érte a jutalmat.

41Mert aki csak egy pohár vizet ad is nektek inni az én nevemben, azért, mert Krisztuséi vagytok, bizony, mondom nektek: nem veszíti el jutalmát.

41Bizony mondom nektek: nem marad jutalom nélkül az, aki egy pohár vizet ad inni nektek, mivel Krisztuséi vagytok.

41Mert a ki innotok ád egy pohár vizet az én nevemben, mivelhogy a Krisztuséi vagytok, bizony mondom néktek, el nem veszti az ő jutalmát.

41Ha valaki inni ad nektek egy pohár vizet, azért, mert Krisztuséi vagytok, bizony, mondom nektek, nem marad el jutalma.

42ET QUISQUIS SCANDALIZAVERIT UNUM EX HIS PUSILLIS CREDENTIBUS IN ME, BONUM EST EI MAGIS, UT CIRCUMDETUR MOLA ASINARIA COLLO EIUS, ET IN MARE MITTATUR.

42Ha viszont valaki megbotránkoztat egyet is e kicsik közül, akik hisznek, jobb volna neki, ha malomkövet kötnének a nyakára és a tengerbe vetnék.

42Aki pedig megbotránkoztat egyet e kicsik közül, akik hisznek bennem: jobb volna annak, ha malomkövet kötnének a nyakára és a tengerbe vetnék.

42Aki csak egyet is bűnre csábít a (bennem) hívő kicsinyek közül, annak jobb volna, ha malomkövet kötnének nyakára és a tengerbe dobnák.

42A ki pedig megbotránkoztat egyet ama kicsinyek közül, a kik én bennem hisznek, jobb annak, ha malomkövet kötnek a nyakára, és a tengerbe vetik.

42De ha valaki akár csak egyet is e kicsinyek közül, akik hisznek [bennem], bűnre visz, jobb lenne annak, ha malomkövet kötnének a nyakába, és a tengerbe dobnák.

43ET SI SCANDALIZAVERIT TE MANUS TUA, ABSCIDE ILLAM: BONUM EST TIBI DEBILEM INTROIRE IN VITAM, QUAM DUAS MANUS HABENTEM IRE IN GEHENNAM, IN IGNEM INEXSTINGUIBILEM.

43Ha kezed megbotránkoztat, vágd le. Jobb csonkán bemenned az életre, mint két kézzel a kárhozatra jutni, az olthatatlan tűzre.

43Ha a kezed megbotránkoztat téged, vágd le azt: jobb neked csonkán az életre bemenned, mint két kezeddel együtt a gyehennába jutnod, az olthatatlan tűzre.

43Ha kezed bűnre csábít, vágd le. Jobb csonkán bemenned az életre, mint két kézzel a pokolba jutnod, a kiolthatatlan tűzre

43És ha megbotránkoztat téged a te kezed, vágd le azt: jobb néked csonkán bemenned az életre, mint két kézzel menned a gyehennára, a megolthatatlan tűzre.

43Ha a kezed bűnre visz, vágd le! Mert jobb csonkán bemenned az életre, mint két kézzel a gyehennára, az olthatatlan tűzre jutnod

44

44A hol az ő férgök meg nem hal, és tüzök el nem aluszik.

44[].

45ET SI PES TUUS TE SCANDALIZAT, AMPUTA ILLUM: BONUM EST TIBI CLAUDUM INTROIRE IN VITAM, QUAM DUOS PEDES HABENTEM MITTI IN GEHENNAM.

45Ha lábad megbotránkoztat, vágd le. Jobb sántán bemenned az életre, mint két lábbal a kárhozat olthatatlan tűzére kerülni.

45Ha a lábad megbotránkoztat téged, vágd le azt; jobb neked sántán az örök életre bemenned, mint ha két lábaddal együtt a gyehennára vetnek.

45Ha lábad csábít bűnre, vágd le. Jobb sántán bemenned az örök életre, mint két lábbal a pokolba kerülnöd

45És ha a te lábad botránkoztat meg téged, vágd le azt: jobb néked sántán bemenned az életre, mint két lábbal vettetned a gyehennára, a megolthatatlan tűzre.

45Ha a lábad bűnre visz, vágd le! Mert jobb sántán bemenned az életre, mint ha két lábbal vetnek a gyehennára

46

46A hol az ő férgök meg nem hal, és tüzök el nem aluszik.

46[].

47ET SI OCULUS TUUS SCANDALIZAT TE, EICE EUM: BONUM EST TIBI LUSCUM INTROIRE IN REGNUM DEI, QUAM DUOS OCULOS HABENTEM MITTI IN GEHENNAM,

47Ha szemed megbotránkoztat, vájd ki. Jobb félszemmel bemenned az Isten országába, mint két szemmel a kárhozatra jutni,

47Ha a szemed megbotránkoztat téged, vájd ki azt; jobb neked fél szemmel az Isten országába bemenned, mintha két szemmel a gyehennára vetnek,

47Ha szemed csábít bűnre, vájd ki. Jobb fél szemmel bemenned az Isten országába, mint két szemmel a pokolba kerülnöd,

47És ha a te szemed botránkoztat meg téged, vájd ki azt: jobb néked félszemmel bemenned az Isten országába, mint két szemmel vettetned a tüzes gyehennára.

47Ha a szemed bűnre visz, vájd ki! Mert jobb fél szemmel bemenned az Isten országába, mint ha két szemmel vetnek a gyehennára,

48UBI VERMIS EORUM NON MORITUR, ET IGNIS NON EXSTINGUITUR;

48ahol a férgük nem pusztul el, és a tüzük nem alszik ki.

48ahol a férgük el nem pusztul, és a tüzük ki nem alszik.

48ahol a féreg el nem pusztul és a tűz ki nem alszik.

48A hol az ő férgök meg nem hal, és tüzök el nem aluszik.

48ahol a férgük el nem pusztul, és a tűz ki nem alszik.

1.3. Behatárolás

Az evangélista a tanítványoknak a kafarnaumi házban való tanításának keretén belül (Mk 9,33-) írja le ezt az epizódot, amely a Mk 9,50. versnél fejeződik be. A Mk 9,49-50. versek a tűz és a só képével kapcsolódnak ehhez a szakaszhoz (Mk 9,38-48). Ugyanakkor Márk ezt követően Jézusnak és az apostoloknak az útrakeléséről számol be (Mk 10,1-), ami már egy új epizód kezdetét sejteti.

1.4. Szó szerinti üzenet

Az evangélista ebben a szakaszban hangsúlyozni kívánja:

– Jézus azonosítja magát a tanítványokkal, ami erőt ad nekik a későbbi megpróbáltatásokban is. A tanítvány Krisztushoz tartozik.

– A Mester az egységet törekszik építeni az emberek között.

– Van mennyország és van pokol. Életünket felelősen kell élnünk, mert hatással van ez másokra, illetve ez is befolyásolja a halál utáni sorsunkat. A jelképes, erőteljes kifejezések (a kar, a láb, a szem levágása) szimbolikusan az egész embert jelölik, és arra figyelmeztetnek, hogy a bűnre nemet kell mondanunk mindig.

1.5. Kulcsszavak rövid elemzése

χριστοῦ ἐστε (Khrisztú eszte): Krisztusé vagytok (Mk 9,41)

A birtokos szerkezet arra utal, hogy Krisztushoz tartozik a tanítvány. Szoros kapcsolat áll fenn tehát a Mester és a tanítványai között. Jézus azonosítja magát a követőivel: a velük tett jócselekedetek, hasonlóan a kicsinyek (Mk 9,37), a szegények iránti irgalmas cselekedetekhez (vö. Mt 25,35), olyanok, mintha magával az Úrral tennék azt, ami nem marad jutalom nélkül.

Pál apostolnál is megjelenik ez a gondolat, amely szerint a legalapvetőbb igazsága a keresztény embernek, aki Krisztusról kapja a nevét (ApCsel 11,26), az, hogy életében és halálában egyaránt az Úré, vagyis az Úr Krisztushoz tartozik (Róm 14,8).

εἰσελθεῖν (ejszelthejn) (Mk 9,43.45.47): ’bemenni’

E  kifejezés  nem  kevésszer  fordul  elő  az  evangéliumokban.  Több jelentéstartalom kapcsolódik hozzá:

– fizikai értelemben kifejezi Jézus irgalmát, aki nyitott a találkozásra minden emberrel, közeledni, nyitni akar feléjük, elsősorban a bűnösök, a gyengék felé (pl. Mt 9,25; Mk 5,39; Mk 7,24; Lk 4,38; Lk 7,36; Lk 19,7, Lk 24,29).

– lelki értelemben jelöli a mennyek, illetve az Isten országába való bejutást, ami a gazdagok számára nehéz (Mt 19,23-24; Mk 10,23-25; Lk 18,25), s azok számára lehetséges, akik azt gyermeki nyitottsággal és bizalommal fogadják (Mt 18,3; Mk 10,15; Lk 18,17), akik megteszik a mennyei Atya akaratát (Mt 7,21), és akiknek az igazságossága felülmúlja az írástudókét és a farizeusokét (Mt 5,20).

– az életre (Mt 19,17; Mk 9,43.45) és az Úr örömébe (Mt 25,21.23) való bemenetel pedig a mennyországba való bejutást, illetve annak dinamikáját jelenti: a mennyei boldogság állandó növekedést és elmélyülést jelent az igazi életben s az igazi örömben.

– a Messiásnak a szenvedések utáni megdicsőülését is kifejezi mint a dicsőségbe való bemenetelt (Lk 24,26).

– Végül beszédes az a tény, hogy a János-evangélium végén azt olvassuk, hogy Péter és egy másik tanítvány bemennek Jézus üres sírjába, ahol hitük segítségével megértik, hogy a Mester feltámadt (Jn 20,6-8).

A „bemenni” szó tehát jelképesen leírja a tanítvány útját, aki arra kapott meghívást, hogy egyre inkább lépjen be az Úrral való személyes kapcsolatba, amelynek jutalma az örök életre való bejutás!

1.6. Kontextuális – kánoni párhuzamok

Párhuzamok Márk evangéliumán belül

Mt 5,29-30 Ezért ha jobb szemed megbotránkoztat, vájd ki és dobd el! Inkább egy tagod vesszen oda, mintsem az egész tested a kárhozatra jusson. Ha jobb kezed visz bűnbe, vágd le és dobd el! Inkább egy tagod vesszen oda, mintsem az egész tested pokolba kerüljön.

Mt 10,42 S ha csak egy pohár friss vizet ad is valaki egynek, akár a legkisebbnek is azért, mert az én tanítványom: bizony mondom nektek, nem marad el jutalma.”

Mt 12,30 Aki nincs velem, az ellenem van, aki nem gyűjt velem, az szétszór.

Mt 18,6-9 De aki megbotránkoztat csak egyet is ezek közül a kicsik közül, akik hisznek bennem, jobban járna, ha malomkövet kötnének a nyakába és a tenger fenekére vetnék. Jaj a világnak a botrányok miatt! Elkerülhetetlen ugyan, hogy botrányok ne forduljanak elő, mégis jaj annak, aki botrányt okoz! Ha kezed vagy lábad botrányt okoz, vágd le és dobd el! Jobb csonkán vagy sántán bemenned az életre, mint két kézzel, két lábbal az örök tűzre kerülnöd. Ha szemed okoz botrányt, vájd ki és dobd el, mert jobb, ha egy szemmel mész be az életre, mint ha két szemmel a pokol tüzére vetnek.

Mt 19,14 Jézus azonban így szólt: „Hagyjátok csak a gyermekeket, ne akadályozzátok meg őket, hadd jöjjenek hozzám, hisz ilyeneké a mennyek országa!”

Szinoptikus párhuzamok

Lk 9,49-50 János vette át a szót: „Mester – mondta –, láttunk egy embert, aki ördögöket űzött a nevedben, de megtiltottuk neki, mert nem követ téged velünk.” Jézus így válaszolt: „Ne tiltsátok meg! Mert aki nincs ellenetek, az veletek van.”

Lk 17,2 Jobb volna neki, ha malomkövet kötnének a nyakára és a tengerbe vetnék, mint hogy e kicsik közül egyet is megbotránkoztasson.

Kánoni elemzés (párhuzamok a Szentírás más könyveiben)

Szám 11,26-29 Két ember azonban a táborban maradt; az egyiket Eldadnak, a másikat Medadnak hívták. Rájuk is alászállt a lélek; a számba vettek közé tartoztak, de nem mentek oda a sátorhoz. A táborban prófétai elragadtatásba estek. Ezért az egyik szolga elfutott és jelentette Mózesnek, e szavakkal: „Eldad és Medad prófétai elragadtatásba estek a táborban.” Akkor Józsue, Nun fia, aki kora ifjúságától Mózes szolgálatában állt, megszólalt, s azt mondta: „Uram, Mózes, tiltsd meg nekik!” Mózes így válaszolt: „Tűzbe jössz miattam? Bárcsak az egész népet prófétává tenné, s kiárasztaná rájuk lelkét az Úr!”

Iz 66,24 És amikor kimennek, látni fogják azok holttestét, akik fellázadtak ellenem. Férgük nem pusztul el, és tüzük nem alszik ki. Iszonyodni fog tőlük minden ember.

ApCsel 19,13 A vándorló zsidó ördögűzők közül is megpróbálták néhányan, hogy a gonosz lelkektől megszállottakra ráolvassák Urunk Jézus nevét, ezt mondva: „Kényszerítlek titeket Jézusra, akit Pál hirdet.”

1Kor 1,12 Arra gondolok, hogy akadnak köztetek, akik így nyilatkoznak: „Én Pállal tartok, én meg Apollóval, én Kéfással, én meg Krisztussal.”

1Kor 3,23 Ti azonban Krisztuséi vagytok, Krisztus pedig az Istené.

1Kor 12,3 Ezért értésetekre adom, hogy aki Isten Lelke által szól, az egy sem mondja: „Átkozott legyen Jézus.” De azt sem mondhatja senki: „Jézus az Úr”, csak a Szentlélek által.

2. Meditatio – elmélkedés

2.1. Patrisztikus nézőpont

Szent Ágoston: Krisztus Urunk a pokol tüzéről beszél. Kiváló pedagógiát alkalmaz. Vannak azok, akik a büntetéstől való félelmükben nem követnek el bűnt, de vannak olyanok is, akik azért tartják magukat távol a bűntől, mert szeretik Istent és nem akarják Őt megbántani. A kettő közül a második a tökéletesebb állapot, erre azonban el kell jutni. Az első állapotban lévők félnek a büntetéstől, tehát nem követnek el bűnt, de még nem szeretik az igazságot, de ezzel egyidejűleg kezd bennük kialakulni a meghajlás az igazság előtt. Fokozatosan elkezdik örömüket lelni benne és ízlelgetni Isten édességét, amely az Ő atyai szeretetéből és gondviseléséből származik. Elkezdenek az Igazságban élni, de már nem a büntetéstől való félelem miatt, hanem az örökkévalóság szeretetéből kifolyólag.

2.2. Tanítóhivatali nézőpont

2.2.1. Katolikus Egyház Katekizmusa

821. Hogy e hívásnak jól meg tudjunk felelni, szükségünk van:

– az Egyház állandó megújulására, egyre nagyobb hűséggel hivatásához. E megújulás az ökumenikus mozgalom mozgatóereje;

– a szív megtérésére, hogy törekedjünk az evangéliumnak megfelelő tiszta életre, a megosztottságot ugyanis a tagok Krisztus ajándékai iránti hűtlensége okozza;

– a közös imádságra, mert „a szívbéli megtérést és életszentséget a keresztények egységéért mondott magán- és nyilvános könyörgésekkel együtt az egész ökumenikus mozgalom lelkének kell tekinteni, és jogosan nevezhető lelki ökumenizmusnak is”;

– egymás testvéri megismerésére;

– a hívek és különösen a papok ökumenikus képzésére;

– a teológusok közti párbeszédre és a különböző egyházak és közösségek keresztényei közti találkozásokra;

– a keresztények közötti együttműködésre az emberek szolgálatának különféle területein.

1126. Egyébként mivel a szentségek az Egyházban a hitbeli közösséget fejezik ki és fejlesztik, a lex orandi, `az imádság törvénye' a keresztények egységének helyreállítását szolgáló dialógus egyik lényeges kritériuma.

1636. Az ökumenikus párbeszédnek köszönhetően számos vidéken az érintett keresztény közösségek meg tudták szervezni a vegyes házasságok közös lelkipásztori gondozását. Ennek feladata támogatni a házastársakat, hogy sajátos állapotukban a hit világosságában éljenek. E lelkipásztori gondozás segítse a feleket a feszültségek feloldásában, melyek az egymás és az egyházi közösségek iránti kötelességek között fölléphetnek. Támogatnia kell annak kibontakozását, ami a házastársak hitében közös, és a tiszteletet az iránt, ami szétválasztja őket.

2445. A szegények iránti szeretet nem egyeztethető össze a gazdaság mértéktelen szeretetével vagy önző használatával:

„Rajta, gazdagok, jajveszékelve sírjatok a rátok törő nyomorúság miatt. Vagyonotok oda, ruhátokat megette a moly. Aranyotokat és ezüstötöket belepte a rozsda, és ez a rozsda tanúul szolgál ellenetek és megemészti testeteket, mint a tűz. Vagyonotokat szaporítottátok még az utolsó napokban is. A bér, amelyet a földeteket learató munkásoktól levontatok, felkiált, és az aratók szava felhatolt a Seregek Urának fülébe. Bőségben éltetek a földön és tobzódtatok, hizlaltátok szíveteket a leölés napjára. Az igazat elítéltétek, megöltétek, s ő nem tanúsított ellenállást.” (Jak 5,16)

2446. Aranyszájú Szent János keményen figyelmeztet: „Nem adni a szegényeknek azt jelenti, hogy kirabolod őket, és becsapod az életüket; (...) nem a sajátunkat, hanem az övéket tartjuk vissza”. „Először az igazságosság követelményeit kell teljesíteni, nehogy szeretetadományként adjuk azt, amivel az igazságosság alapján tartozunk”.

„Amikor a rászorulóknak valami szükséges dolgot adunk, nem a sajátunkból adakozunk, hanem visszaadjuk nekik azt, ami az övék; inkább az igazságosság követelményét teljesítjük, mint az irgalmasság cselekedeteit hajtjuk végre.”

2536. A tizedik parancsolat tiltja a mohóságot és a földi javak megszerzésének mértéktelen vágyát. Tiltja a kapzsiságot, mely a gazdagság és a vele járó hatalom iránt érzett mértéktelen vágyból fakad. Még azt a vágyat is tiltja, hogy igazságtalanságot kövessünk el, amellyel a felebarátnak anyagi kárt okoznánk:

„Amikor a Törvény figyelmeztet: »Ne kívánd«, e szavak arra vonatkoznak, hogy fogjuk vissza a vágyainkat idegen dolgoktól. Az idegen dolgok megkívánásának szomjúsága ugyanis mérhetetlen és végtelen, és soha nem telik be, miként írva van: »A kapzsi nem telik be pénzzel« (Sir 5,9).”

2544. Jézus megparancsolja tanítványainak, hogy őt mindennél és mindenkinél jobban szeressék, és tanácsolja nekik, hogy mondjanak le mindenről, amijük csak van, Őmiatta és az evangélium miatt. Kevéssel szenvedése előtt példaként állította eléjük a jeruzsálemi özvegyasszonyt, aki szegénységéből mindent odaadott, egész megélhetését. A parancs, hogy a szívnek szabadnak kell lennie a gazdagságtól, kötelező föltétel a mennyek országába való belépéshez.

2545. Minden Krisztus-hívőnek törekednie kell arra, hogy „érzületét helyesen irányítsa, nehogy a földi dolgok használata és az evangéliumi szegénységgel ellenkező ragaszkodás a gazdagsághoz megakadályozza őket a tökéletes szeretet elérésében.”

2546. „Boldogok a lelki szegények” (Mt 5,3). A boldogságok kinyilatkoztatják a boldogság és a kegyelem, a szépség és a béke rendjét. Jézus dicséri a szegények örömét, akik már magukénak mondhatják a mennyek országát:

„Nekem úgy tűnik, hogy az Ige lelki szegénységnek nevezi a lélek önkéntes alázatosságát, és ennek példájaként az Apostol Isten szegénységét állítja elénk, amikor azt mondja: »Ő, jóllehet gazdag, értünk szegénnyé lett« (2Kor 8,9).”

2547. Az Úr jajt kiált a gazdagokra, mert ők a javak bőségében megtalálják vigasztalásukat. „A gőgösök tehát óhajtják és szeretik a földi országokat: a lélekben szegények azonban boldogok, mert övék a mennyek országa.” A mennyei Atya gondviselésére hagyatkozás megszabadítja az embert a holnap miatti aggódástól. Az Istenbe vetett bizalom fölkészít a szegények boldogságára. Ők majd látni fogják Istent.

1852. A bűnöknek sok fajtája van. A Szentírás több bűnkatalógust is ad. A Galatákhoz írt levél szembeállítja a Lélek gyümölcseivel a test cselekedeteit: „A test cselekedetei nyilvánvalóak: paráznaság, tisztátalanság, fajtalanság, bálványimádás, babonaság, ellenségeskedés, viszálykodás, vetélkedés, harag, veszekedés, szakadás, pártoskodás, irigykedés, gyilkosság, részegeskedés, tobzódás és ezekhez hasonlók. Mint már előbb mondtam, most ismét kijelentem: Akik ilyeneket művelnek, nem öröklik Isten országát” (5,19–21).

2.2.2. Pápai gondolatok

Szent VI. Pál pápa Indulgentiarum doctrina kezdetű apostoli konstitúciója

2. Miként az isteni kinyilatkoztatásból tudjuk, a bűnöket az isteni szentség és igazságosság által kiszabott büntetések követik, melyeket akár itt a Földön az életnek fájdalmaival, nyomorúságaival és viszontagságaival, s főként a halál elviselésével, akár a másvilágon tűz és szenvedések, vagyis tisztító büntetések által kell lerónunk. A keresztények ezért mindenkor meg voltak győződve arról, hogy a gonosz útnak sok keserves következménye van, s hogy a gonosz út göröngyös, tövises és ártalmas számára, akik járnak rajta.

Isten igazságos és irgalmas ítélete azért rója ki ezeket a büntetéseket, hogy megtisztítsa a lelket, megvédje az erkölcsi rend szentségét, és teljes méltóságában állítsa helyre Isten dicsőségét. Minden bűn megzavarja ugyanis azt az egyetemes rendet, amit Isten kimondhatatlan bölcsessége és végtelen szeretete határozott meg; és minden bűn igen nagy javakat rombol le mind a bűnös személy, mind az emberi társadalom szempontjából. Világosan látta minden kor keresztényeinek lelkiismerete, hogy a bűn nemcsak az isteni törvény áthágása, hanem azonfelül még ha nem is mindig közvetlenül és nyíltan az Isten és az ember közötti személyes barátságnak is megvetése vagy elhanyagolása, Istennek valóságos és soha eléggé föl nem mérhető megsértése,sőt hálátlan visszautasítása annak a szeretetnek, melyet Isten Krisztusban ajánlott föl nekünk, amikor Krisztus a barátaivá hívta meg tanítványait, nem szolgáknak.

Szent II. János Pál pápa Catechesi tradendae kezdtű apostoli buzdítása

8. A „Mester” cím egyedül Őt illeti meg, aki így tanít. S hányszor, de hányszor szólították meg így, különösen az evangéliumokban! (Közel ötven helyen szerepel ez a név a négy evangéliumban. A „Mester” címet az egész zsidó hagyomány ismerte és használta, az evangéliumban azonban új értelmet nyert, amikor Krisztus kezdte viselni, és ő maga többször is elmagyarázta, mit jelent.) A tizenkettő, a tágabb tanítványi kör és a sokaság csodálattal, bizalommal, tisztelettel telve hívta Krisztust „Mester”-nek (vö. Mt 8,19; Mk 4,38; 9,38; 10,35; 13,1; Jn 11,28). Maguk a farizeusok, a szadduceusok, az írástudók és általában a zsidók sem tagadták meg  tőle ezt  a címet: „Mester,  jelet  szeretnénk  tőled látni!”  (Mt 12,38).

„Mester, mi jót kell tennem, hogy elnyerjem az életet?” (Lk 10,25; vö. Mt 22,16) Elsősorban azonban maga Krisztus, különlegesen ünnepélyes és jelentőségteljes percekben nevezi mesternek önmagát: „Ti mesternek és úrnak hívtok, és jól teszitek, mert az vagyok” (Jn 13,13; Mt 10,25; 26,28), sőt kifejezi, hogy egyedülálló módon mestere a tanítványoknak: „Egy a ti mesteretek, a Krisztus.”7Antiochiai Szent Ignác ezt a helyet így magyarázza: „Krisztus halálának misztériuma által kaptuk a hitet, és ebben reménykedünk, hogy Jézus Krisztusnak, a mi egyedüli tanítónknak tanítványai lehetünk.” Ezért érthető, hogy az összes emberek, minden nyelvből és népből, végig az elmúlt kétezer esztendőn keresztül, Mesterüknek szólították Krisztust, és a maguk módján ismételgették Nikodémus szavait: „tudjuk, hogy Istentől jött tanító vagy!” (Jn 3,2) Javunkra válik, ha a korunk hitoktatására vonatkozó meggondolásaink elején emlékezetünkbe idézzük a tanító Krisztus alakját, aki egyszerre fönséges és barátságos, megindítja és bátorítja a lelket. A tanító Krisztus képét, akit az evangéliumok pontosan körvonalaztak, s az első keresztény századok művészete többször is ábrázolt.

2.3. Liturgikus nézőpont

2.3.1. Az evangéliumi szakasz kapcsolódási pontjai a szentmise szertartásának egyéb szövegeivel

A mai evangéliumból (Mk 9, 38-43. 45. 47-48) két központi gondolatot emelünk ki: „Aki nincs ellenünk, velünk van”; illetve: „Ha a kezed megbotránkoztat, vágd le”. A megbotránkoztatásnak és az Isten tanításának megszegésének elkerülése, valamint ehhez kapcsolódóan az Úr iránti engedelmesség vágya többször is visszaköszön a mai liturgikus szövegekben. A kezdőének (Dán 3, 31.29. 30. 43. 42) a bűnbánat hangján fogalmazza meg fohászát: „vétkeztünk ellened és parancsaidnak nem engedelmeskedtünk; mégis dicsőítsd meg nevedet, és tégy velünk nagy irgalmasságod szerint”. A kezdő könyörgés szintén kegyelemért imádkozik: „Áraszd reánk szüntelenül kegyelmedet, hogy teljes odaadással törekedjünk az örök boldogságra, amelyet megígértél. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön örökké”.

Az olvasmány  (Szám 11,25-29) szerzője Isten Lelkének egyetemes kiárasztására vágyakozik: „Bárcsak az egész népet prófétává tenné az Úr, és kiárasztaná rájuk lelkét!” Jézus szavai pedig már a Szentlélek egyetemes működésével is kapcsolatba hozhatók: „Aki nincs ellenünk, velünk van”.

A válaszos zsoltár (Zsolt 18, 8. 10. 12–13. 14) az isteni törvényt dicséri s bűnbánatért imádkozik: „Tökéletes az Úr törvénye, megújítja a lelket… Rejtett bűneimtől tisztíts meg engem!”. A szentlecke (Jak 5, 1-6), ahogyan a kis misekönyv összegzése is megállapítja, „a gazdagság mulandóságára hívja fel a figyelmet, és sürgeti a jogtalanul visszatartott munkabér megfizetését”: „Vagyonotokat szaporítottátok még az utolsó napokban is. Nos, a bér, amelyet a földeteket learató munkásoktól visszatartottatok, íme felkiált, és az aratók szava felhatolt a Seregek Urának fülébe. Bőségben éltek a földön és tobzódtok, hizlaljátok szíveteket a leölés napjára”. Ez is kapcsolható az evangélium üzenetéhez, mely a bűnnel való megalkuvás teljes elutasítására buzdít.

Az alleluja vers (Jn 17, 17ba) Isten igazságára hívja fel a figyelmet és a megszentelődésért fohászkodik: „Uram, a te szavad igazság, tégy szentté minket igazságod által!”. Láthatjuk, hogy az isteni igazság központi gondolat a mai liturgiában. Ez is felfedezhető az evangéliumban, melynek fontosságára a határozott és jelképes felszólítások figyelmeztetnek (pl. „Ha a kezed megbotránkoztat, vágd le…”).

Az egyetemes könyörgésekben visszaköszön az isteni igazságosság motívuma, valamint a megbotránkoztatástól való tartózkodás szükségessége és az örök cél elsődlegessége: „Add, hogy az anyagi javakért való fáradozás közben se feledkezzünk el örök célunkról!” (5. könyörgés). A papi záró könyörgés is az evangéliumi üzenet talaján fogalmazza meg: „Mindenható Istenünk, add, hogy a földi javakat úgy használjuk, hogy lelkiekben is gazdagodjunk! Krisztus, a mi Urunk által”.

A két választható áldozási ének közül a második (1 Jn 3, 16) az isteni szeretet radikális voltát állítja elénk példaként: „Isten szeretetét arról ismerjük fel, hogy Krisztus az ő életét adta értünk. Nekünk is kötelességünk életünket adni testvéreinkért”.

2.3.2. Liturgikus énekek

Éneklő Egyház

Mindenek szemei (626)

http://nepenektar.hu/idoszak/evkozi_ido/liturgia/226/gr/865/mindenek-szemei-oculi-omnium-1

Gitáros énekek

Sillye Jenő: Tisztítsd meg szemem

https://www.youtube.com/watch?v=SLqj3f1sDJc

2.4. Pedagógiai nézőpont

2.4.1. Evangélium témáját feldolgozó irodalmi művek

Bruno Ferrero: A rózsa

A német költő, Rilke egy időben Párizsban élt. Naponta bejárt az egyetemre egy francia barátnője kíséretében. Útja egy nagyon forgalmas útvonalon vezetett át. A kereszteződésnél állandóan egy koldusasszony tartózkodott. Alamizsnát kéregetett a járókelőktől. Mindig ugyanazon a helyen üldögélt. Mozdulatlan volt, akár egy szobor. Kezét előre nyújtotta, szemét a földre szegezte.

Rilke soha nem adott neki egy fillért sem. Barátnője ellenben gyakran belecsúsztatott a koldus kezébe egy-egy pénzdarabot. Egyszer a fiatal francia nő csodálkozva meg is kérdezte a költőt:

– Te miért nem adsz soha semmit ennek a szegénynek?

– Olyasvalamit kellene adnunk neki, amit nem a kezének, hanem a szívének szánunk – válaszolta a költõ.

Másnap Rilke egy rózsabimbóval érkezett. Egyenesen a koldusasszonyhoz ment. A rózsát belehelyezte a kezébe és tovább akart menni. Ekkor azonban váratlan dolog történt: a koldusasszony felemelte a tekintetét, ránézett a költőre, nagy nehezen felkelt a földről, megragadta a férfi kezét és megcsókolta. Majd, a rózsát erősen a szívére szorítva, eltávozott.

Egy héten át nem látta. A másik héten ismét ott ült az utcasarkon, a szokott módon: szótlanul, mozdulatlanul, mint korábban.

– Miből élhetett egész héten át, mikor semmit se kapott? – kérdezte a francia barátnő.

– A rózsából – válaszolta a költő.

Túrmezei Erzsébet: Ahol ránk Jézus vár

Valami mindig vár.

Hol munka, lárma, hajsza,

hol a mindennapok küzdelme, harca,

hol keservek és kísértések,

próbák, bukások és szenvedések,

hol csend, csend, csend…

Kívül?

Vagy bent:

Valami mindig vár.

S Valaki mindig vár.

Mert Jézus mindig, mindenütt ott van.

Ott a zajban, a mindennapokban,

küzdelmekben, és feladatokban,

ott szenvedésben és kisértésben,

hogy felemeljen, őrizzen, védjen,

hogy tanácsoljon, segítsen, áldjon,

átvigyen tűzön és akadályon,

új erőt adjon új kegyelemben.

Mindenütt mindig vár,

de százszorosan vár ránk – a csendben!

2.5. Kérdések az evangéliumhoz

– Meglátszik-e a beszédemen, a tetteimen, hogy Krisztusé vagyok?

– Hajlandó vagyok-e megválni olyasmiktől, melyek nekem fontosak, ám lelki békémet és tisztaságomat akadályozhatják?

– Mit tartok az életemben a legfontosabbnak?

3. Oratio – imádság

A szentmise első könyörgése

Istenünk, te leginkább azzal mutatod meg mindenhatóságodat, hogy könyörületes és irgalmas vagy hozzánk. Áraszd reánk szüntelenül kegyelmedet, hogy teljes odaadással törekedjünk az örök boldogságra, amelyet megígértél. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön örökké. Ámen.

Imádság

Mennyei Atyám, Jézus nevében kérlek, küldd el Szentlelkedet, hogy mindig Krisztusé maradjak, igent mondva rá teljesen egész valómban és egész életemben. Ámen.

4. Contemplatio – szemlélődés

Aki nincs ellenünk, velünk van (Mk 9,38-43.45.47-48)

(Forrás: Shutterstock)

5. Condivisio – megosztás

Örömhír megfogalmazása: Nekem ebben a szakaszban az az örömhírem, hogy...

– Jézus Krisztus az örök életet adja nekem is. Hozzá tartozom, őrá mindig számíthatok!

– Aki nincs ellenünk, velünk van!

6. Actio – tettekre váltás

Tanúságtétel megfogalmazása: Az evangéliumi szakasz arra ösztönöz, hogy…

– Mondjak  teljesen nemet a bűnre, s  igent  Jézusra önmagamban  és életem minden részében!

– Vessek számot arról, hogy miket tartok a legfontosabb értékeknek az életemben, s ezek irányába induljak el utamon!

Impresszum

A Lectio divina segédanyagok, amiknek felépítése a lectio divina módszer felosztását követi, segítik az evangéliumi szakasz imádságos elmélyítését.

Lectio divina segédanyag, Évközi 26. vasárnap („B” év)

Borítófotó © Shutterstock

A Biblia szövegének fordításait a következő forrásokból vettük át:

– liturgikus szöveg: igenaptar.katolikus.hu (utolsó letöltés 2020. szeptember 18.)

– a görög szöveget az SBLGNT (utolsó letöltés 2020. május 11.)

– latin fordítás: Vatikán online archívuma (utolsó letöltés 2020. május 14.)

– további magyar fordítások: szentiras.hu (utolsó letöltés 2020. május 12.)

Szent Ágoston gondolatait a Bibbia dei Padri olasz nyelvű kiadvány alapján Rácz Dávid fordította

Katolikus Egyház Katekizmusa: archiv.katolikus.hu/kek (utolsó letöltés 2020. május 15.)

Pápai gondolatok: regi.katolikus.hu (utolsó letöltés 2020. szeptember 14.)

Bruno Ferrero: A rózsa – http://www.staff.u-szeged.hu/~csiszi/szemelyes/tortenet/rozsa.htm

Túrmezei Erzsébet: Ahol ránk Jézus vár – https://777blog.hu/2017/09/17/turmezei-erzsebet-ahol-rank-jezus-var

A Lectio divina segédanyag összeállításában a lectio divina munkacsoport működött közre, melynek vezetője Nyúl Viktor, egykori és jelenlegi tagjai pedig: Asztalos Gábor Tamás, Asztalos Lívia, Csonka Laura, Endrédi Melinda, Geiszelhardt Sára, Görföl Tibor, Grász-Szily Boglárka, Haász Rebeka Anna, Fazekas Zsófia, Hegyi László, Járai Ferenc, Máté Mária Magdolna Teréz nővér, Mohay Réka, Molnár Dzsenifer, Nyúlné Révfalvi Ildikó, Rácz Dávid, Rácz Édua Anna, Roszkopf Rita, Sárszegi Judit, Szabóné Nagy Katalin, Vermes Nikolett, Zimonyi Géza.

Ezen kiadvány tartalma szerzői jogi védelem alatt áll. A szerzői jogok tulajdonosai a fentebb említett esetekben az ott megjelölt jogtulajdonosok, külön meg nem jelölt esetekben a Pécsi Egyházmegye. Hitbuzgalmi és lelkipásztori célra a kiadvány anyaga szabadon felhasználható.

Kiadja a Pécsi Egyházmegye, 2021

7621 Pécs, Dóm tér 2.

E-levélcím: lectio.divina@pecs.egyhazmegye.hu

Honlap: lectiodivina.hu

Verziószám: 1.03